Moskva, 1953
I 20 ÅR HAR STALINS SIKKERHETSTJENESTE NKVD-
- BEDREVET DEN STORE UTRENSKNINGEN
FOLK PÅ STALINS FIENDELISTER BLIR PÅGREPET, LANDSFORVIST ELLER SKUTT.
Radio Moskva, direktør Andrejev. Hva er det?
17 minutter? Ja, selvsagt jeg kan ringe tilbake om 17 minutter.
Ja.
Ja, jeg skriver det ned.
Jeg får ikke...
Én... Fem...
Unnskyld, var det "ni" som i "blid"? Eller fem som i...
- "Slem". - "Slem"?
Hallo? Hallo?
- "Slem"? - Hvem var det?
Generalsekretariatets sekretariat. Sekretæren for sekretariatet...
- Generalsekretæren... - Stalin?
Skru ned lyden!
Og legg vekk det dumme eplet. Jeg skal ringe tilbake om 17 minutter.
17 minutter fra du tok telefonen, eller fra du la på?
17 minutter fra da jeg sa jeg skulle ringe tilbake om 17 minutter.
- Når var det? - Vet ikke. 30 sekunder siden? Ett minutt?
- Hva? - Ett minutt.
- Er du sikker? - Nei.
Vel, vel.
Jeg satte Shteyman på listen. Forfatteren.
- Jeg vet du liker arbeidet hans, men... - Nei, la ham være der.
- Og Shteyman 2. Kona. - På listen.
De er jo et par?
Vi snakker om kulden i Stalingrad.
Vi gjorde hva som helst for å holde varmen.
Vi kastet granater til hverandre. Dro ut splinten og kastet den til fangene.
De hoppet rundt som fulle horer!
Hva var granaten?
- En granat! Hva mener du? - Georgij... La ham fortelle historien.
Så hvis det ringte ti over...
- 17 minutter... - Så jeg ringer tilbake klokken 10.27?
- Ja. - Du høres ikke overbevist ut.
- Det var ikke jeg som tok telefonen. - Og det var et ni-tall.
- Jeg tok ikke telefonen. - Det hjelper ikke at du gjentar det.
Men det var jo ikke meg, så...
Han hadde granaten i munnen...
- Jeg ler alltid av denne. - Jeg skal få den sendt.
Og slik gjør du en prøysser til suppe.
Der går han. Vi ser listen din, Berija.
Skyt henne først, men sørg for at han ser det.
Han her...
Drep ham, ta ham med til kirken og dump ham på prekestolen.
Resten er opp til dere.
La oss dra!
De tre øverste på listen. Leilighet 15 først. Sett i gang!
- Denne veien! - Nummer 15!
Gå!
Åpne!
Kom igjen! Hvor har du tenkt deg? Kom hit, inn på bussen.
Kamerat, det er en stor ære.
- Han ser ikke at jeg bukker. - Direktør...
Å, faen.
Fem... Ni.
Hallo.
Dette er Stalin.
Beklager, det er veldig mye støy her.
Står det bra til?
Beklager igjen.
- Er du der? - Jeg hører deg.
Jeg vil ha opptak av kveldens konsert. Jeg sender noen for å hente det.
- Du spilte litt feil på slutten. - Det gjorde jeg ikke!
- Var det bra? - Strålende.
Ble konserten spilt inn?
Ble den spilt inn?
Vær så snill, si ja.
- Nei, den ble sendt direkte. - Bli her!
Ingen går! Lås dørene!
Vennligst finn plassene deres, takk. Sett deg, for helvete. Takk.
Slapp av. Ingen skal bli drept.
Jeg lover. Dette er bare en musikalsk nødssituasjon.
Sett dere ned. Ingen grunn til bekymring.
Sitt! Ikke stritt imot! Sett dere ned!
Fyll opp glasset mitt. Nå drikker vi.
Vi hadde en tolv år gammel spion. Tyskerne utslettet familien hans.
Men før det lærte han oss et triks.
Hvis du stikker noens lillefinger i et glass med vann mens de sover, -
- tisser de på seg.
Hva blir det neste? Gi noen en sjokolade, så driter de på seg?
Det er biologi, sjef. Vi gjorde det med Polnikov i Stalingrad.
Drite på seg! Utrolig bra!
Hva skjedde egentlig med Polnikov?
Vil du vite hvor Polnikov er?
Vil du virkelig det?
Jeg elsker den granathistorien.
- Har du en i lomma? - Nei, gi deg! Ikke nå igjen!
Nei!
I svarte!
Tatt på fersken!
Vel, jeg ville dødd for landet mitt!
NIKITA KHRUSJTSJOV FØRSTESEKRETÆR I MOSKVAKOMITEEN
LAVRENTIJ BERIJA LEDER AV SIKKERHETSTJENESTEN NKVD
Vent litt. Vent litt.
Ta den, drittsekker!
- Greit, la oss gå. - Tid for cowboyfilm. Hvem er med?
Se nå. Han rir ut, og blir skutt på hesteryggen.
Adios.
Tusen takk. Dette går bra. Sitt der dere satt i sted.
Greit. Hva tror du?
Halvparten har gått hjem. Det blir mye ekko.
Hent inn noen folk fra gata. Tjukkaser, så trenger vi ikke så mange.
Mener du det? Hvor feite, da?
Kona mi ville dempet akustikken.
Kamerater.
Kamerater. Hold kjeft! Jeg har gode nyheter.
Kamerat Stalin elsket kveldens konsert, og ønsker et opptak.
Hvilket vi ikke har, av diverse kompliserte årsaker.
Men i mellomtiden skal konserten vi nettopp spilte, spilles igjen.
Og denne gangen skal vi ta den opp, og vi skal applaudere.
Strålende. Ok.
Unnskyld meg.
Jeg gjør det ikke.
Kom. Inn her.
Sitt.
- Hei, Jeanne d'Arc, ønsker du å dø? - Som min far? Og min bror? Slik?
- De ville ønsket at du fikk leve. - Jeg nekter. Du kan ikke tvinge meg.
- Kan vi få inn en annen pianist? - Umulig. Lyden blir helt annerledes.
- Selv Stalin... - "Selv"?
- Jeg mente ikke... - Selv Stalin?
Jeg håper ikke kontoret blir avlyttet.
Selvsagt hører kamerat Stalin forskjell! Han er en stor mann med et godt øre.
- To gode ører. - Skarpe.
- De skarpeste ørene... - ...i Sovjetunionen!
Maria Veniaminovna, du må spille.
- Jeg mente ikke det jeg sa. - Så du sa det?
Med Gud som vitne, jeg nekter. Herren passer på meg.
- 10000 rubler. - 20000.
Greit. La oss gå.
Hva i helvete?
Hvilken jævla tomskallet brannsikkerhetsidiot plasserte den der?
Nå må vi ha ny dirigent! Kom igjen!
Hvor er faren din?
Takk for hjelpen. Følg meg!
Åpne!
La oss få dem inn på bussen! Kom igjen! Vi har mye å gjøre!
Kom igjen!
Jeg elsker deg.
Hva enn du er nødt til å fortelle dem, så forteller du det.
Hallo! Hei! Jeg beklager så mye.
Radio Moskva trenger deg umiddelbart.
Du er byens beste dirigent, og tilgjengelig.
Vi må skynde oss.
Jeg likte referansen din til Polnikov.
Stalin så ut som han skulle splitte skallen din!
- "Hva skjedde med Polnikov og Trotskij?" - "Jeg savner tsaren!"
Jeg husker ikke hvem som lever og ikke.
Georgij, få kona di til å skrive ned alt du tror du sa i kveld.
Slik vet du hva som skjer i morgen. Khrusjtsjov befaler.
God natt, kamerater. Lenge leve kommunistpartiet.
Lenge leve John Wayne og John Ford!
Farvel, Molotov, gamle venn. Farvel for alltid.
Stemmer. På listen.
Det hadde vært enklere og billigere å bare kjøre rett i elva.
Drøm søtt.
God natt!
VJATSJESLAV MOLOTOV UTENRIKSMINISTER
GEORGIJ MALENKOV STEDFORTREDER FOR STALIN
Folk fra gata. Denne veien!
Jeg tror ikke disse menneskene har hørt om Mozart.
- Jeg fortalte en vits om bøndene. - Lo Stalin?
Ja!
- Så spøkte jeg om marinen. Ingen lo. - Ingen flere marinevitser.
God aften.
Registrer disse.
- Bra. Flott. - Lenge leve Stalin!
Lenge leve Stalin!
- Burde vi ikke kontrollere den? - Vi har ikke tid.
Er den ikke bra, lager Stalins menn hakkemat av deg. Takk!
Flytt dere! Unnskyld meg! Takk!
Jeg har den!
Her er opptaket. Jeg måtte bare finne nytt omslag. Et hvitt.
Forsinkelsen er notert.
Jeg vil overbringe en beskjed fra hjertet.
Jeg vil overbringe opptaket til kamerat Stalin.
Jeg vil at kamerat Stalin skal vite hva jeg føler for ham.
- Nei! Dette er uautorisert narsissisme! - Nei.
Objektet er nå i min besittelse, etter betydelig forsinkelse. Noter det.
Hvorfor brukte du så lang tid? Gikk du til fots?
Josef Vissarionovitsj Stalin. Du har forrådt nasjonen og ødelagt folket.
Jeg ber for ditt endelikt, og ber Herren tilgi deg. Din tyrann.
Helvete!
Skal vi sjekke?
Skal du holde kjeften din før du får oss drept?
God morgen.
Nå?
Kamerat Stalin!
Jeg trenger bare noen navn.
For hvert navn du gir meg, kapper jeg av en bit mindre av deg.
Kom inn!
Beklager å avbryte, kamerat minister, men det gjelder kamerat Stalin.
Ikke bry deg om ham. Ørene hans er fulle av blod.
Kamerat Stalin er veldig syk.
- Veldig syk? - Ja.
- Du fortsetter. - Selvsagt.
Si til dem at Berija er på vei.
De skal ikke røre noe, og ikke ringe noen. Forstått?
- Si at du forstår instruksene mine. - Jeg forstår instruksene dine.
Bra.
Hva er navnet ditt, løytnant?
- S... Sliminov. - S-sliminov?
Vær her når jeg k-kommer tilbake.
Lenge leve Stalin!
- Holder Abramovskij masken ennå? - Ja, men det nærmer seg.
Det nærmet seg i går også.
Sett kona hans på nabocella og jobb med henne til han snakker. Lag mye lyd.
Synd. Fru Abramovskij har vært svært samarbeidsvillig.
Noen kvinner gjør alt for å frigjøre mennene sine.
Ja, og hun gjorde alt.
Jeg takker unionen for alle de hengivne konene som knuller som symaskiner.
Briller.
Til datsjaen hans. Det haster.
HVIS LEDEREN IKKE ER ARBEIDSDYKTIG, MÅ KOMITEEN SAMLES.
Stridsvogner, bønder, marinen...
Granat: Morsomt. Berija, tomat, lomme: Morsomt.
- Morsomt? - Hester. Tøfler. Spørsmålstegn.
- Hester igjen... - Hester? Hva er det du skriver? Å, horer.
- Er dette kode? - Du skrev det i fylla. Ikke skyld på meg.
"Molotov C, H, H, H..." Stammet jeg? Hva betyr det?
Molotov...
Å, det betyr: "Molotov..."
- Han står på listen. - Stakkars Molotov. Først kona, og nå ham.
Georgij haster av gårde.
Noe er på ferde.
Hallo? Hva?
Hent buksen min.
Nei, ikke du.
Er Berija der? Glem det. Jeg kommer.
Buksen din!
- La meg ta pysjen din. - Nei, vi har ikke tid!
Hent skoene mine, Nina. Vær så snill. Og skjorte og slips.
- Sto dere vakt da han ble funnet? - Ja.
- Ingen kommer inn. Forstått? - Ja.
Bli ved postene deres.
Herregud.
De ba meg la være å ringe etter lege.
Godt jobbet, Matrijona Petrovna. Komiteen tar det herfra.
- Så de skaffer en lege? - Vi følger prosedyrer.
- Så du skaffer lege? - Jeg er legen. Jeg tar meg av det. Kom.
Gå. Han klarer seg.
Det lukter som et urinal i Baku.
Hei, forresten.
Å, faen.
Kom igjen, da. Helvete!
Khrustalev!
- Ta papirene. - Slipp dem.
Ta dem, ellers skjærer jeg ut øynene dine så sakte at du kan se på. Ta dem!
Kom inn.
Herregud.
Er dette... Jeg antar det er...
Ja, han føler seg åpenbart dårlig.
Han er uerstattelig!
Hvordan skal vi kunne..?
Vi må tenke på folket.
Som fungerende generalsekretær må jeg ta ansvar.
Jeg må fungere som erstatter mens han er... på gulvet.
- Du sa han er uerstattelig. - Ta hans plass, altså...
- Å samle komiteen. - Bra.
Jeg testet deg bare. Bli vant til det.
Så hva nå, sjef?
Vi burde få tak i en lege.
Ja...
Om vi bare ikke hadde arrestert alle de dyktige legene for forræderi. Husker du?
- Ja. De planla å forgifte ham. - Det stemmer.
- Du samlet inn bevisene. - Ja, det gjorde jeg...
Tester du meg fremdeles?
For en katastrofe!
Katastrofe!
Å nei!
Han ligger på gulvet! Han ligger på det helvetes gulvet!
Forsiktig.
Hva gjør vi? Hva gjør vi?
Hjertet mitt... Det føler seg dårlig.
Som om det skal ut i kamp.
- Hvilken lege har du ringt? - Vi diskuterer det.
Som fungerende generalsekretær syns jeg komiteen bør bestemme.
Komiteen?
Men den faktiske generalsekretæren ligger her i en pøl av uverdighet!
- Jeg tror han vil ha en lege nå! - Jeg er uenig.
Vi bør vente til vi kan fatte et gyldig vedtak.
Gyldig? Rommet er bare 75 prosent ved bevissthet!
Har du på deg pysj?
- Ja, og så? - Hvorfor?
Jeg handler, Lavrentij! Resolutt og raskt!
Nå har du også blitt testet av en skrikende mann i pysj.
Har du bleie under der også? Det er for sent for ham.
Unna vei, pyser!
LAZAR KAGANOVITSJ ARBEIDSMINISTER
Helvete!
ANASTAS MIKOJAN HANDELSMINISTER
Hvor er den store mannen?
Kommer vi for sent? Unnskyld!
NIKOLAJ BULGANIN FORSVARSMINISTER
Du kan ikke forlate oss! Ikke slik!
- Forsiktig. - Det er vått.
- Var det Berija som kom hit først? - Ja, hva trodde du?
Dette kan ikke skje!
- Du kom hit raskt. - Jeg droppet å ta på meg parfyme.
- Hei, pass på dressen! - Gripende drama.
- Men vi må få ham i seng. Du tar hodet. - Hvorfor?
- Du er generalsekretær. - Det er en ære.
Er det bare meg som kneler i piss?
- Kan ikke du..? - Men det er piss!
- Kom igjen. - Det er bedre. Det gir balanse.
Du tar renseriregningen.
Dette er ikke Bolsjojballetten!
- Hvem er du? Nizjinskij? - Jeg har dårlig rygg.
- Ja. For mye klatring på samfunnsstigen. - Hodet er tyngst!
Klare? Tre, to, én...
Løft, da! Herregud.
- Herregud. - Rolig!
- Hitover. - Snu.
Denne veien.
- Har du på deg pysj? - Kan vi droppe maset og konsentrere oss?
Åpne døren! Tilbake!
Nei, ikke den veien!
- Kom deg tilbake til kjøkkenet! - Kom igjen!
Han er tyngre enn jeg trodde.
- Syns du Stalin er for tung? - Det er et kompliment. Gull er tungt.
Det vet vel du, som har stjålet så mye, din pirat.
Gå tilbake til spisestuen! Denne veien.
- Ikke bruk føttene hans! - Unnskyld.
Kan vi legge ham ned? Jeg er gjennomvåt.
Lampe!
- Vent! - Pass deg!
- Jeg klarer det ikke! - Helvete!
- Herregud! - Snu ham.
Tre ganger har jeg fått tilpasset denne dressen! Tre!
Han ser klar ut nå.
- Jeg trenger vodka. - Jeg trenger å vaske meg.
- Vi mistet ham i hvert fall ikke. - Bra jobba.
- Jeg har fremdeles tomat i lomma! - Det er fremdeles morsomt.
Kamerater. Nå som vi er samlet, foreslår jeg å tilkalle lege.
De beste legene er sendt i Gulag. Eller døde.
Ja, fordi de prøvde å ta livet av sjefen.
Så alle gjenværende leger i Moskva er dårlige leger.
Hva tenker folk om å få tak i en dårlig lege?
Hva snakker du om? Det er helt sykt! Hva om han kvikner til og finner det ut?
Kvikner han til, var legen flink. Og hvis ikke, får ikke han vite det.
Hva het den kvinnen som vitnet mot legene?
- Timasjuk. - Hun har alt vi behøver nå.
Oppholdsstedet til alle Moskvas leger, et ønske om å leve-
- og et talent for munnsex.
- Hun har min stemme. - Ja. La henne finne leger til oss.
Ja. Og går det skeis, skylder vi på frøken Sugejobb.
- Så skyter vi henne. - Det funker.
Ser dere? Vi er bedre som en komité.
La oss gå.
Sov godt og lenge, gamle mann.
Jeg ordner resten.
Det er ham. Der.
Vær så snill! Jeg har ikke gjort noe!
- Ta stetoskopet. - Kamerat Timasjuk, jeg er pensjonert!
- Få på ham frakken! - Vær så snill... Jeg kan gi dere navn!
- Ikke stritt imot. - Hva med hunden min?
Fort!
Inn i bilen med ham.
- Vi fant de gamle vennene dine. - Jeg har aldri sett dem før.
Så Molotov skal fjernes fra listen?
Ja, Berija jobber raskt. Men vi kan ennå stemme ham ned.
Jeg trodde alltid det var du som skulle ta over etter Stalin.
Ikke Malenkov.
Hvem kjenner unionens fremtid?
Unionen hadde virkelig hatt bruk for litt forandring.
- Noen reformer, nå som den gamle mannen... - Nei, Niki.
Ingen trenger fraksjoner.
Fraksjoner? Hva med Abbott og Costello?
Herregud.
Når jeg pisser, prøver jeg å se en offiser i øynene.
Det ødelegger dagen deres.
Jeg prøver å pisse på offiserene. Det ødelegger også dagen deres.
Vi må følge med på Kaganovitsj.
- Og Khrusjtsjov, den snakkende geita hans. - Khrusjtsjov...
Jeg lever av å få folk til å snakke, men får ikke den idioten til å tie.
For å hevde vår autoritet øker vi sikkerheten i Moskva.
Vi burde få Stalins barn hit.
Vasilij ligger nok med nesa i en grøft full av vodka.
- Men Svetlana... - Folket elsker henne.
- Jeg skal få tak i henne. - Ministre!
- Svetlana er her! - Jeg er her! Her borte!
- Svetlana! - Svetlana!
Pokker, kappløpet har startet. Vi må legge en plan.
Vi må stanse fengslingene, løslate folk, kanskje en kirkereform...
- Hvordan kan du løpe mens du planlegger? - Hallo! Svetlana!
De prøver å bli kvitt deg. Det er åpenbart. Svetlana!
- Kjære deg! - Hvor er han? Hvor er faren min?
- Jeg vil gjerne se ham. - Selvfølgelig.
- Hvor er han? - Vi tar deg med inn.
Se på den urtehagen. Er det ingen som steller den?
Spiser ikke folk urter mer? Spiser de bare ugress?
- Hvor er Vasilij? - Jeg skal få tak i broren din.
- Veldig hjelpsomt. - Hun vil ha Vasilij her.
Hvis Vasilij kommer, må vi ha te og kaker.
- Ja, det ordner vi. - Til å suge opp vodkaen.
- Hva? - Jeg så deg og storegutt ute i skogen.
- Ja? - Det er bjørner der ute.
- Pass på hvor du går. - Det er bjørner her inne også.
Kom igjen, spill! Spill bedre!
Herregud.
Får vi bruke våpen mot Ungarn?
Dette er de beste jeg fant etter flystyrten.
Flystyrt? Det var ingen flystyrt!
Sovjetiske fly styrter ikke, og Stalins sønn gjør ikke feil!
- Bobrov var ikke på flyet. - Hvilket fly?
Bobrov!
- Kom igjen! Skyt! - Nei!
Han er livredd! Isen bak ham blir gul.
Gjør dem like gode som laget som døde, ellers dreper jeg deg.
- Beklager. Og jeg er enig. - Eller så gjør jeg det bare selv.
Kom igjen! Spill! Spill videre! Ikke tenk på meg!
Send den videre! Skyt!
Vasilij!
- Spill bedre, idioter! - Kom.
Faen. Vet de om styrten? Jeg rekker en drink. Få lommelerken.
- Du må dra til din fars datsja. - Flyet skulle aldri ha lettet.
Selv jeg kan ikke forutse en snøstorm.
Snøstorm? Har det skjedd landslaget noe?
- Ingenting har skjedd! - Hva gjør dere?
Faren min får dere ridd til Sibir, frekkaser!
Dette er flinke leger, kjære deg. De beste.
De ser ut som psykiatriske pasienter. Skal de synge? Hvorfor står de på rekke?
Få høre.
Etter vår felles vurdering av kamerat Stalin-
- har vi kommet til en enstemmig konklusjon-
- basert på felles observasjoner... - Gjør slutt på lidelsen hans.
Kamerat Stalin har hatt en hjerneblødning.
- Han er lam på høyre side av kroppen. - Herregud.
- Hvordan er sjansene for bedring? - Vanskelig å si.
Slapp av, jeg skal ikke kysse deg.
Blir han frisk? Ja eller nei?
- Nei. - Nei?
Nei.
Det er over. Det er over!
Jeg vil sjekke igjen. Jeg stoler ikke på disse vesenene. Hvor gammel er du?
- 29. - Løgn.
Hvor gammel er du? Du ser død ut!
Jeg kjenner folk i Stalingrad og i Moskva.
Nei. Vi har alle legene. Det fins ingen andre meninger.
- Herregud! - Nå begynner det.
Jeg gråter for Stalin, og jeg gråter for folket.
Vær modig. Vær modig, lille fugl. Vi er her for deg.
Først og fremst gråter vi for deg, lille... fugl.
Vi gir deg våre tårer. Ikke som en gave, naturligvis.
Jeg vil kauterisere Moskva. Steng byen.
- Moskva er stengt. Ingen slipper inn. - Særlig ikke du.
NKVD utplasserer soldater ved alle stasjoner.
Tilbake til kasernene. Vi tar over.
Og fjern Molotov fra den siste listen.
Ta i bruk listene våre.
Nye lister!
Mine damer og herrer, still klokkene deres.
- Nye lister. - Nye lister.
Ute på troféjakt, kamerat?
Svetlana! Nei, jeg skulle...
Jeg skulle utbringe en skål for din fars helse.
Jeg vet han har god vodka her et sted.
- Bedre at du finner den enn broren min. - Å ja. Vasilij.
Jeg fikk tak i ham. Han er på vei.
Men Svetlana...
En gang red broren min gjennom her på en gris.
- Det må ha vært grisete. - Fryktelig grisete.
Far var så sint. Han jagde ham rundt i ring.
- Rundt sofaen. Akkurat der. - Svetlana...
Jeg vil du skal vite at uansett hva som skjer, -
- vil jeg aldri la deg eller din bror komme til skade.
Hvorfor snakker du om skade? Vil noen skade oss?
Si det. Jeg forlanger å få vite det.
- Jeg burde ikke brukt ordet "skade". - Men du sier det hele tiden. Hvorfor?
Hvis noen prøver å -
- deg, må de ta meg først.
Far kommer til å dø, og du skal passe på meg!
Jeg kan like godt skyte meg selv, som min mor gjorde.
- Vi må være sterke. - Hvem setter en lampe på en stol?
Vi må være sterke, og aldri være redde.
- Jeg var ikke redd, men jeg er det nå. - Ingen skal skade...
Der sa du det igjen!
Skynd dere! Sjefen er tilbake!
Kom!
- Pappa! - Et mirakel! Stalin er udødelig!
Han har sendt døden tilbake til saltgruven!
Hva er det som skjer? Dette er umulig!
Og... fantastisk.
- Han peker... - Hva er det, sjef?
- Kanskje han utnevner sin etterfølger? - Tror du det?
Kanskje ikke.
- Hva..? - Maleriet. Han peker på maleriet!
Vent. Vet dere hva han sier? "Jeg er lammet."
"Jeg er lammet, og dere, mine barn, har gitt meg livet."
- Ja! - Eller...
Lammet er folket, og melken er sosialismen!
- Kanskje han er melken. - Kanskje du er patten.
- Kanskje han bare vil ha noe å drikke. - Melk!
- Melk! Nå! - Ikke melk! Vann!
Og ikke i et horn, men i et glass!
Nå, stjerneskuddet?
Har du balsamert håret ditt, eller?
Jeg skylder ham og folket det.
- Det kommer til å bli tatt bilder. - Akkurat.
Du er en helt, kamerat Lukomskij.
Dette skjer fra tid til annen, -
- og jeg er svært glad.
Jeg skal ikke glemme det.
Kamerat!
Vi ble ved postene våre, slik du befalte.
- Må vi få be om å tre av..? - Berija.
Han er død.
- Nei! - Fy faen.
Herregud.
Jeg skulle gjort det for deg, sjef.
- Tykk skalle. Svært tykk og hard skalle. - Hold kjeft!
- Vi må tenke på presidium. - Ja. Etterfølgeren. Vi må...
Å, fy faen, det er...
- Hvem fikk tak i orgelet? - Det er en respirator.
- Brukte du den? - Nei.
- Den er amerikansk. - Hva?
- Den er fra sykehuset hans. - Det var hans idé.
La oss glemme de siste seks setningene.
- Finner de ut at vi brukte... - Hva gjør dere med faren min, sjakaler?
- Mordere! Dere dreper ham! - Vasilij, faren din er død...
Dere deler byttet! La hjernen hans være! Hvor gammel er du?
- Gammel. - Det er du ikke!
Du er ikke en person, men en testikkel! Og du er stort sett bare hår!
- Vasilij... - Her har dere innhøstingen deres!
La ham være! Jeg vil ikke...
Nei! Ikke la ham skyte!
Vasilij! Husk hva pappa sa!
De fyller hjernen hans med amerikanske løgner!
Vad varsomt i elven, for der fins det slanger og krokodiller.
Det går bra, Vasilij. Alt skal gå bra.
- Det går vel ikke akkurat bra. - Nei...
- Far ligger der med åpen skalle. - Din far er død, og din bror skyter.
- Du har rett. Det er ikke bra. - Kom igjen. Sånn.
Dere har alle begått et fatalt feilgrep.
- Unnskyld meg. - Av sted med deg, pusekatt.
- Hold pistolen unna ham. - Jeg har flere.
Har dere glemt hvordan man gjør honnør? Så gjør honnør!
La det være en advarsel!
Jeg kan høre min far som ber meg være sterk.
Kom igjen, raska på. Berija har valgt deg ut. Gjør som han sier.
- Bilen min er her borte, hvis du... - Nei, hun vil være hos oss.
Greit, men vi må dra.
- Vi ses i Moskva. - Vi ses.
Oi! Bra!
Vi må slippe frem først! Nei, la oss slippe frem!
Kjør!
Helvete! Er vi bakerst nå? Kom igjen!
Kamerater, vi sørger med dere.
Det blir samling utenfor for videre instrukser!
Alt personell om bord i bilene! Fort!
Få opp farten! Inn i bilene!
Hvor i helvete kom hun fra? Få henne ut!
Forsiktig med den! Fortere! Alt skal ut!
Dobbeltgjengere. Jeg tror kontraktene deres har gått ut.
- Bli med meg. - Jeg forstår ikke.
Denne veien.
Dere kan tre av. Det er mat på kjøkkenet.
- Stans! - Få dem ut!
Den siste! Av gårde med den!
EN SØRGEPERIODE VIL FØLGE.
Hallo igjen.
Der er du jo.
Du er så stille.
Se den lille bjørken på engen
Se på bladene som danser i vinden
Ikke?
Kom igjen! Du hadde en gang så vakker stemme, Polina Molotova.
Stemmer. Jeg skulle fortelle deg...
Stalin er død.
Nei! DenStalin?
Vår Stalin?
Ja, din Stalin.
Han som plasserte deg her.
Kom igjen.
La oss pynte deg. For kamerat Molotov.
Flink jente. Kom.
Beklager, søta. Jobben. Jeg skal gjøre det godt igjen.
Hent madrassen og vask henne.
Inn med deg. Kom igjen.
Bli med meg. Kom igjen. Vase, teppe, blomster. Ta med den.
- Sliminov, var det ikke? - Jo.
Ses s-senere, S-sliminov.
Kom.
Jeg kjøpte en fin, ny kjole til deg.
Herregud.
Jøss! Du ser ut som du skal kastes ned i en kalkgruve!
Jeg må bruke badet ditt.
Skal jeg holde håret ditt? Polina gjorde alltid det for meg.
Det kommer ikke noe.
Til ingen nytte.
Hør her.
Jeg vil invitere deg til komitémøtet i morgen.
Møte? Hvilket møte? Hvorfor visste jeg ikke om dette?
Stalin og Berija satte deg på listen.
Stalin?
Jeg må ha gjort noe galt.
- Hva har jeg gjort? - Ikke noe. Forstår du ikke?
Berija vil bli kvitt deg.
Jeg snakket med kamerat Bulganin.
Jeg tror han har rett. Vi kan stemme ham ned!
Nei! Det er fraksjonalisme! Stalin likte ikke det!
Stalin er død!
Jeg har sett innsiden hans! Vi må handle nå!
Jeg kan ikke begripe at han er borte!
Du må vente til den har fylt seg.
Jævla leiligheter!
Hør på meg. Berija sørget for at Polina ble drept.
- Du må ha hatt lyst til å... - Gå mot partiet? Meg?
- Aldri! - Nei?
- Nei, ikke en eneste gang. - Hallo? Er det noen hjemme?
- Hva gjør du her? - Hva gjør dere her?
- Vi bare pratet. - Om hva?
Polina.
- Ser man det... - Forræderske kjerring.
- En kvinne som ble lurt i en felle... - Nei. Hun var kriminell.
Jeg er glad hun er død.
Nettopp. Hun sviktet partiet, og jobbet mot Stalin...
Det stemmer ikke, Niki.
- Nei, hun var en parasitt. - Hun forrådte oss alle!
Og faktisk var bevisene tynne! Ingen vitner, og se, Polina er tilbake!
Er det virkelig deg?
Min Polina! Det er ikke til å tro!
- Se, alle sammen! Min Polinka er tilbake! - Jeg er tilbake!
Jeg passet på henne for deg, Vjatsjeslav. Og jeg passet på ham for deg, Polina.
Jeg har så mye å fortelle. Jeg har kjøpt meg hund.
Så mye forandring i emning.
Og du vil like noe av det, Niki.
Godt å ha deg tilbake.
Hei, søta.
Er dere foreldrene?
Takk. Dere må dra.
Er vi klare?
STEDFORTREDEREN INNTAR ROLLEN SOM GENERALSEKRETÆR.
Ikke begynn før jeg sier ifra.
Hørte dere meg?
Klart.
Ja? Var det bra?
Jeg vil ta et der jeg ser vekk.
Kamerat. Jeg har ordnet noen telefonsamtaler med medlemmer av...
- Jeg hører ikke. Kan du gjenta? - Jeg har ordnet med noen telefoner senere.
- Så fortell det senere. - Selvsagt.
Herr Karloff, hvilken ære. Jeg beundrer arbeidet ditt.
Har du vurdert farger?
Jeg må snakke med deg om noe. Vil dere ha meg unnskyldt?
Jeg kommer straks tilbake.
Du skal aldri, aldri, ydmyke meg mer foran...
Jeg er Sovjetunionens generalsekretær...
- Beklager. Jeg gikk over streken. - Jeg må se bra ut for folket.
- Beklager, kamerat. - Jeg ordner ikke med sitteplassene.
Gi den til Blavatskij. Han er god til å sitte på ræva.
Forsvinn.
- Komitémøtet. - Ja.
Punkt én: Listene og arrestasjonene.
- Skal vi roe litt ned på dem..? - Eller kutte dem helt ut?
- Legge dem på is? - Glimrende forslag.
Vi kan legge arrestasjonene på is, og sågar løslate noen.
For helvete! Jeg mener... Ja, men...
Men hva ville den gamle...
Stalin rev ned det som var, og bygde noe nytt.
Hans endringer var både radikale og populære.
- Liberalisering blir radikalt. - Populært.
- Radikalt. - Og populært.
Jeg skal ta meg av dritten din umiddelbart!
- Jeg vil at du skal se dette. - Bli med.
Husker du det berømte bildet av Stalin og den lille jenta?
Jeg tenkte på et bilde av deg og jenta. Kontinuitet.
Slik viser vi at Stalins humanitet lever videre, ikke sant?
Beklager alt det. Finn jenta.
- Vi burde dra til komiteen. - Vi skal det.
Jeg redegjør for løslatelsene i artikkel 31.
Ja, gjør det.
Du må forstå at dette ikke er et kynisk knep.
- Dette er de riktige reformene. - Forstått.
Har du på deg korsett?
Det er et belte. Jeg har dårlig rygg.
- Det er praktisk, ikke til pynt. - Du kler det.
- La dette være en test av din diskresjon. - Selvsagt.
- I henhold til... - Møtet er satt.
Beklager.
I henhold til hans ønske-
- nominerer jeg Malenkov til formann for ministerrådet, og til partisekretær.
Og jeg nominerer Berija til første viseformann for ministerrådet.
La oss stemme. For?
Det er to separate forslag. Vi stemmer over ett av gangen.
- For? - Jeg forstår ikke forslaget.
Jeg sa nettopp hva forslaget var. Og du prøver å ødelegge.
Kamerat Berija har det travelt med å være både innenriks-og sikkerhetsminister.
Er det ikke bedre om noen andre tar på seg ansvaret som viseformann?
Takk for omtanken, Khrusjtsjov, men jeg kan gjøre to ting samtidig.
- Tre ting. - Skal vi hente en kuleramme?
La oss stemme over begge forslagene.
Først meg som... Dere vet...
Og så kamerat Berija som viseformann. Alle som er for?
Vedtatt...
Enstemmig. Neste.
Noen må ordne med begravelsen.
- Hva med Khrusjtsjov? - Hva er dette?
Jeg foreslår at Khrusjtsjov får ansvaret for begravelsen.
Jeg har ikke tid!
Kan jeg gjøre tre ting, klarer vel du to?
- Hva vet vel jeg om begravelser? - Du ville hedre hans minne.
Du sa det i går, på badet.
- Alle... for? - Alle som er for?
- Nei... - Jeg tror faktisk du egner deg godt.
Enstemmig vedtatt.
Niki Khrusjtsjov, begravelsesagent. Passende. Det passer iallfall ansiktet.
Kamerat Berija?
Jeg foreslår stans i deportasjoner og løslatelse av fanger under artikkel 31.
Og opphevelse av alle arrestasjoner som ble iverksatt for tre dager siden.
Det er som å tørke ræva si med Stalins liste. Nei.
Dette er revisjonistisk!
Løslater vi folk vi arresterte for tre dager siden, ser vi dumme ut.
Stalin ble villedet. Vi ble villedet.
Så de ansvarlige må bli funnet og straffet.
Lurer du deg selv, Lavrentij?
Vi visste hva vi gjorde da vi godkjente listene.
Stalin rev ned det som var.
Så bygget han det opp på nytt. Han var liberal.
- Radikal. - Radikal.
Kamerat Berija prøver åpenbart å få folkets støtte.
Jeg trodde du likte en liberal vinkling?
Hvem er for en midlertidig stans i arrestasjoner og henrettelser?
Alle for?
Jeg har alltid vært lojal mot Stalin. Alltid.
Arrestasjonene var godkjent av Stalin.
Men Stalin var også lojal mot det kollektive lederskap, -
- og det er sann lojalitet.
På den annen side hadde han jernvilje. Standhaftig og sterk.
Skal ikke vi gjøre det samme, og holde oss til det vi trodde på?
Nei.
Det er enda sterkere å forene våre ideer med kollektivt lederskap.
Som jeg nå har gjort.
Enstemmig vedtatt. Takk.
Jeg tar meg av løslatelsene.
Vi har løsnet på unionens store korsett.
Niki, du har en del buketter og stoffprøver å se på.
En begravelse arrangerer ikke seg selv.
VOLGA FENGSEL SIBIR
- Lenge leve Stalin! - Malenkov er lederen nå.
- Ikke skyt! - Lenge leve Malenkov..!
Amnestiet trer i kraft nå! Kamerat Berijas ordre.
Vi drar. Kom igjen!
Kom igjen.
Herregud!
Ikke for mye. Han er ikke Clark Gable.
Kan noen hente en kost? Spindelvevet der oppe kan fange en sau.
Vi åpner om 15 minutter.
- Gardinene foran. Med eller uten rynker? - Samme det.
Ingen rynker? Rynker? Ingen rynker?
- Rynker? - Kan du slutte?
Hvorfor tror du jeg bryr meg? Å, unnskyld meg.
- Ordne den knappen. - Velkommen, kamerater.
- Hvordan går det med opphengsministeren? - Jeg liker det.
Du virker veldig engasjert.
- Rynker, ja. Du er flink. - Jeg vet det.
Nei, hallo! Er dette...
Hvem av disse er min..?
- Vi fant ikke jenta. Dette er mulige... - Nei. Jeg vil at du skal finne...
Jeg vil du skal finne jenta på bildet. Nasjonen avhenger av det.
- Takk. - Takk.
Greit, jenter. Snøkongen sier nei. Vent der borte.
- Hva skjedde? Hvor er jenta på bildet? - Vi fant ikke...
Jeg trodde NKVDs oppgave var å vite hvor alle befant seg!
- Ja, sjef. - Ja, sjef? Finn henne, din kamelkuk!
Kamerat Khrusjtsjov! Maria Veniaminovna.
Beklager det, men han er en kamelkuk. Hvordan går det, Maria?
- Stalin? - Ja. Å, vil du se?
Kamerat Berija. Dette er Maria. Hun skal spille piano i kveld.
Hyggelig å hilse på deg.
Hva syns du?
Liten. Han ser så liten ut.
En trist dag, soldat. En trist dag.
Aslanov! Din kjekkas! Hadde du hatt på deg kjole, hadde jeg ridd deg på flekken!
- Jeg tar ikke det som et kompliment. - Nei, ikke gjør det.
Så, hva må en krigshelt gjøre for å få litt smøring her?
FELTMARSKALK ZJUKOV
LEDER FOR DEN SOVJETISKE HÆR
- Generalissimo! - Der har vi ham. En stor mann.
Jeg har sett mye død, men det der er et tap.
Si meg en ting.
Hvorfor har hæren blitt erstattet av NKVD i hele Moskva?
Jeg smiler, men jeg er illsint!
Kanskje kamerat Judina skal gå og varme opp fingrene?
Et øyeblikk, general.
- Jeg ser deg senere i aften. - Jeg gleder meg.
Du kysser aldri hånden min lenger.
- Jeg lærte Nikis niese å spille. - En riktig salongkonsert.
Jeg liker tanken på deg i en salong.
Har du et partytriks? Rape alfabetet?
Kamerat Malenkov. Med tydeligere kinnbein.
Tydelig, utydelig...
Jeg vil ha...
Det destruert. Takk.
- Lykke til med opptredenen. - Takk.
- Stress med alle de notearkene. - Ja.
Som det arket du ga til Stalin.
Som jeg har.
Hvorfor er hæren forvist til kasernene?
Det var min beslutning, med støtte fra Malenkov.
Jaså? Stemmer det, Georgij? Var det din avgjørelse?
Ja, selvsagt. Vi måtte ta en avgjørelse.
- Vi diskuterer byens sikkerhet. - Jeg vet det!
Jøss! Har Coco Chanel bæsjet på hodet ditt?
- Nei, det har han ikke. - Hør her.
Moskva vil renne over av folk. Apene hans i NKVD takler det ikke.
Tusenvis av sivile kommer med tog fra hele landet.
Nei, vi kontrollerer folkemengden. Alle tog til Moskva er innstilt.
- Vent nå litt! - Folket har rett til å se ham!
- Det er kun midlertidig. - Min begravelse, mine tog.
For noe dritt! Jeg har valgt ut puter sammen med tynne-Hitler!
Kaliko meg her og taft meg der. Og du gjør hva?
Nei! Mine tog! Jeg vil ha dem tilbake!
La oss se hvem som kan mobilisere! Oi, det er visst meg.
Sleipe jævel.
Da åpner vi dørene!
LIKET SKAL LIGGE I SØYLEHALLEN I TRE DAGER.
Bra. Gå rolig. Akkurat slik.
Ganske overveldende, ikke sant?
- Og ingen tvinger dem? - Nei da.
Rundt til høyre. Takk.
- Vil du ha en stol? - Nei.
Jeg har ikke sittet siden han døde.
Det går ikke. Han var for stor.
Ja.
Husker du Aleksej?
Jeg husker alle. Det er en gave.
Husker du latteren hans?
Aleksej Kapler, ja!
Han betydde mye for deg, selvsagt.
Enkelte upassende sammensvorne. Tragisk.
Virkelig. Jeg er lei for det.
Ja... Jeg vil at du får ham tilbake.
Slik du fikk Molotovs kone tilbake.
Hun...
- Jeg hadde holdt henne som... - Ja. Men jeg ønsker meg bare én person!
Bare én person.
- Kjære deg... - Vær så snill!
For deg vil jeg forsøke det umulige.
Fortsett videre. Takk.
Det er mange som skal gjennom.
Jævla pollen. De burde laget gassbomber av det.
Vent! Den vil ikke passe!
- Den er større enn hele regionen. - Tilbake... Ned med den.
Vend om 90 grader.
Gå gjennom.
- Hvordan går det med Polina? - Bra.
Jeg merker hvor lei seg hun er for sitt forræderi.
Herregud, det er biskopene!
- Jeg trodde de raringene var forvist! - Nys på dem når de går forbi!
- Inviterte du dem? - Nei.
- Spør Berija om han inviterte biskopene. - Ikke gi meg ordrer!
Spør Berija om han inviterte biskopene.
- Inviterte du biskopene? - Ja.
- Han sa ja.
Alle på Den røde plass skal få en kupong som gir rett til å sparke ham i trynet.
Ber han om å få høy?
Nei, han sa noe komplisert om et kupongsystem.
Spør Nikita hvorfor han inviterte biskopene!
- Jeg har allerede forklart... - Spør!
Si til ham...
- Glem det. Bytt plass. - Nei.
- Bytt plass med meg. - Nei, sa jeg.
Vi får det til å se ut som en del av seremonien.
Hva faen driver du med?
Tilknappede drittsekker! Kjerringer!
Skal jeg ta meg av det for deg?
Utlendinger! Det har skjedd en grusom forbrytelse!
Hårete monstre med frakker har gravd ut min fars hjerne-
- og sendt den til Amerika!
Og disse forræderne, som suger pikken...
Som suger pikken til sionister... New York-sionisthomser i skjørt!
Ser dere? Hjernetyvene!
- Ikke oversett dette. - Pass dere for meg!
- Det er mat i naborommet! - Jeg er Stalins sønn! Jeg gir meg ikke!
Jeg lar meg ikke tie...
Jeg vet om ishockeylaget.
- Det var veldig leit. - Opp med deg.
- Takk, alle sammen, for deres... - Sanitet!
Ikke i dag! Du er en skam for uniformen. Oppfør deg!
- Hva foregår her? - Det ble litt mye for ham, Svetlana.
Skade! Dette er et godt eksempel på skade!
Kom hit. Reis deg opp.
- Hvem gjorde dette? - Jeg. Og jeg likte det. Det var på tide.
Hvis noen av dere...
Finner på noe...
Der fikk jeg den.
Jeg skal representere hele Den røde armé på middagen.
Kos dere, jenter.
- Går det bra? Han falt hardt. - Hvorfor lot du ham gjøre det?
Ja, jeg burde ha stoppet knyttneven med ansiktet.
- Jeg vil tale i min fars begravelse. - Og jeg vil knulle Grace Kelly.
Jeg bryr meg ikke. Jeg vil tale i min fars begravelse!
- Kamerat Malenkov, hva tenker du? - Jeg tror...
Det burde ikke være noe problem.
- Teknisk sett går det, men praktisk... - Det er komplikasjoner i programmet...
Jeg mente ikke "ikke noe problem". Jeg mente...
Ikke! Problem.
Ikke bry dere om meg. Ikke noe problem.
- Jeg tar det som et ja. - Vær så god, Nikita.
Jeg skal skvise ham inn i timeplanen.
- Jeg lar meg ikke skvise! - Det er de korte talene som huskes.
Sant. Fisk! La oss spise!
Hva er det som skjer?
Gleder meg til de fem ordene vi lar ham få før vi starter flyparaden.
Vi må snakke sammen. Først togene, nå biskopene?
Hvem er vi venner med? Inviterte du noen gamle nazister?
Disse trappene er som å bestige Kilimanjaro. Jeg er helt svett.
- Fikk du Vasilij vekk? - Ja.
- Og takk for at jeg får styre begravelsen. - Kom igjen, Niki! Du liker det!
Men måtte du invitere biskopene?
Tror du jeg ville ha Jesu kjærester her? Det var hans idé!
Lavrentij, du av alle vet at religion aldri har vært...
Skal du belære meg der du står og bedyrer Polinas skyld?
Vel, hun er...
- Beklager, jeg skulle ikke... - Kom igjen!
Dere kalte Polina Molotova en forræder og en parasitt i hennes eget hjem!
Hun var skyldig. Du sa hun var skyldig.
- Og Stalin var enig. Ingen tvilte. - "Tvilte". Fortid.
I gamle dager ville dere begge ha blitt skutt, med en slik dissonans!
- Dette er bare snakk! - Er det?
Stalin forlangte trofasthet til partiet. Ikke sant, kamerat Molotov?
Trofasthet, ja.
Og svik mot partiet ville gi deg stempel som forræder, ikke sant?
Jeg skammer meg, og ber om tilgivelse for min egoistiske svikefullhet.
Jeg skal gå og berolige Polina.
Du bare finner på dette underveis! Hvilket spill spiller du, Lavrentij?
Ikke bli hysterisk. Det er en ny virkelighet.
Er du den snille nå? Du fengslet halve nasjonen, voldtok og drepte dem!
Og nå løslater jeg dem. Du vil ikke tro hvor mange som slipper fri.
Søker du kjærlighet fra folket ved å bryte og vri på sannheten?
Sannheten? Sier han som inviterte pianisthora si til å spille i begravelsen?
Selv om hun sverget å drepe Stalin?
- Hva i helvete er det du snakker om? - Hun ville se Stalin død.
Hun kjenner familien din. Hun lærte jo niesen din å spille.
Du burde lese dette.
En kopi av en lapp jeg fant ved Stalins lik. Fra pianisten.
Flaks at dette er den nye Sovjetunionen.
Ellers ville du og familien din bare vært støv på gulvet i krematoriets toalett.
Kobulov! Magen min rumler.
Er det noe ost her?
Nei, jeg har ikke tid til det nå.
Vent! Kom tilbake. Nei. Gå.
Nye ordrer. Start togene.
Åpne bygrensene. Slipp folk inn i Moskva igjen.
De må få se gamlingen. Så får vi se om Berijas bøller takler det.
Toget til Moskva går om fem minutter!
- Hva skjer? - De kommer med togene.
Stille!
Snu! Dette området er sikret!
Vi har kommet for å se kamerat Stalin!
Tilbake!
- Bli der. - Hold dere der.
Skyt over hodene på dem.
Ikke slipp dem forbi!
Er dette ditt verk?
Hvordan det? Er det skrivefeil?
Aner du hva slags person Berija er?
Han løslater fanger!
Det var min idé! Jeg skulle gjøre det!
Det er jeg som lager reformer! Ikke våg å le av meg!
Jeg skulle løslate biskopene!
- Jeg trodde du hatet kirken. - Ja!
Si at det ikke er sant. Skrev du dette?
Stalin drepte familien min og vennene mine.
Zinaida Rajkh, Kuperchinsky...
Kjente du Kuperchinsky? Du burde bli skutt bare for å nevne ham!
Kamerat Nikita Sergejevitsj, du kjenner meg...
Slutt! Nei! Jeg kjenner deg ikke!
Og du kjenner ikke meg! Du ga pianotimer til niesen min, det er alt!
Ser du ikke hva Berija har gjort? Han har bundet meg til deg.
- Som en synkende stein... - Jeg vet det!
Men jeg tror på evig liv.
Hvem ved sine fulle fem ville ønsket seg evig liv?
Den endeløse samtalen...
Pianotimer, Niki? Hvordan går det med fingerspillet?
Traff hun den høye tonen? Fiss?
To klovner, én vits. Jobb med materialet deres.
- Det skjer noe der borte. - Jeg hater ham.
- Jeg hater henne. Jævla flyfille. - Kan du oppføre deg fint?
Jeg forstår opplegget. Smil, hils, ikke kall ham fitte.
Det er perfekt.
- Hvor mange? - 1500.
- Døde? - Ja.
Jeg trenger en hær.
Kamerat minister! Jeg fant henne. Hun har vokst siden bildet ble tatt...
Hun er stor som en struts. Nei.
Kan vi bare finne en jente som likner, men som er liten?
Så høy. Marker det på buksa di.
Den moderne soldats største frykt er ikke sult eller død, men skrubbsår.
Så plantet han flagget på Hitlers bunker, -
- eller drepte en bjørn med ett slag. Han er en helt uansett. Unnskyld oss.
Det var Goebbels' bunker, ikke Hitlers.
- Det var jeg som... - Satte togene i gang. Jeg vet det.
- Kamerat... - Drit og dra! Ellers banker jeg deg opp.
- Hva tenkte du på? - Jeg vet ikke, men jeg gjorde det.
- Jeg trenger din hjelp. - Likene hoper seg opp. Det er litt sent.
Hva om vi legger skylden på noen som ikke hadde kontroll?
Niki, vær forsiktig med hva du sier nå. Hvem?
Berija.
Jeg må rapportere denne samtalen.
Å true med å skade eller sabotere for et medlem av lederskapet...
Se på ansiktsuttrykket ditt!
Nikita Khrusjtsjov! Baller så store som Kremls kupler!
- Slutt! Er du med? - Jeg er med!
Han tror han kan kødde med Arméen?
Jeg knakk Tyskland. Jeg kan knekke et fettberg i vest.
Det må bli i morgen.
- I morgen? - Skal du vaske håret i morgen, eller?
- Begravelsen er i morgen. - Og hele hæren er i byen, bevæpnet.
- Perfekt. - Men lederskapet må være med på det.
Ja, ja. Malenkov er en utfordring...
- Nei, vi trenger alle. - Jeg skal få ham med.
- Hvor mange? - 1500.
Finn Khrusjtsjov. Jeg vil snakke om fremtiden hans.
Det blir en kort samtale.
Kan du være snill og nikke mens jeg taler?
Folket søker trygghet i meg, og jeg aner ikke hva som skjer.
Vi skal få kontroll på situasjonen.
Denne idioten satte i gang togene.
- Og dine folk ble livredde og drepte 1500! - Vi holdt styr på folkemassene!
- De skulle ikke være der! - Gir du de døde skylden for at de døde?
Jeg skal fortelle deg hvem som vil få skylden! Jeg!
Denne drittsekken får skylden.
La oss gå.
- Kamerat. Jenta. Ei jente... - Der er du!
Klare for å vinke på balkongen?
- Hvem tar ansvaret for dette kaoset? - Lett. Khrusjtsjov satte i gang togene.
- Og du skjøt passasjerene. - Godt poeng.
Nei. Khrusjtsjov er poengløs.
Hva med å legge skylden på sikkerhetsstyrkene?
- De er noen hissigpropper. - Godt tenkt.
Unnskyld... Har du fremdeles en hjerne?
Ditt dumme dyr! Jeg er sikkerhetsstyrkene!
Jeg tar ikke skylden for denne katastrofen!
Om du så skulle få skylden, står vi samlet.
Skal noen ta deg, må de forbi oss først.
God idé. Hit med jenta. Mye av dette er forresten din egen feil.
Feige rotte! Du er bare et lik i korsett!
Rolig, rolig.
Dere burde innse hvem som har latt dere gå fri. Vis litt respekt.
Jeg har papirer! Jeg har papirer på dere alle sammen!
Du. 13. mars 1937. Zolotov-saken. 42 døde, 173 landsforvist. Din signatur.
- Berija, det holder! - Og du godkjente drapet på din egen bror!
Tror du det var lett, din jævel?
Bagrov, Gorev... Hvordan hadde du samvittighet til det?
Og Zykov! Stakkars uskyldige, naive Zykov!
Alle sammen! Jeg har papirer på dere alle!
Jeg vet hva dere har gjort! Alt er skrevet ned-
- på en jævlig lang liste!
Bare plukk dem opp.
Er vi ferdige?
Vi samles i morgen etter begravelsen.
Jeg finner noen syndebukker. Et par av offiserene som skjøt.
Alt i orden. Bare kamerater og venner kan kjefte på hverandre slik.
- Vi ordner dette i komiteen, ikke sant? - Ja...
- Går det bra? - Han bruker deg, Georgij!
Så kommer han til å drepe deg. Du så papirene!
Hva snakker du om? Herregud, Niki! Han pekte på deg, ikke meg!
- Han sa "alle sammen". - Nei. Jeg sto der borte.
- Han mente alle dere. - Nei. Alle oss.
- Nei! - Jo.
- Alle dere! - Alle oss.
Han sa "alle sammen".
Alle sammen kan kysse den russiske ræva mi!
Alle dere!
Vi går til balkongen.
Hvorfor ville Molotov møte oss ved daggry?
- Planlegger han en duell? - Han ville begynne tidlig.
Morder! Du drepte hundrevis, Niki!
Du fikk den store begravelsen din.
- Jeg angrer på dette. - Sett deg i bilen.
- Hva? - Kan ikke snakke. Sett deg i bilen.
Er hun i hamskiftet?
Dette er for sultne ører. Sjåførene.
La oss ta ham.
- Hvem? - Berija!
Den slangen fikk biskopene tilbake! Og Polina!
Han ignorerte Stalins ordrer! Han skjøt mot uskyldige mennesker!
- Han får skylden! Smart, ikke sant, Niki? - Ja. Han er morderen.
Slik ble Sovjetunionen bygget! Ikke med biskoper.
Berija skal få et to meter langt krusifiks opp i ræva.
Bra.
Jeg har hatt mareritt som har gitt mer mening enn dette.
- Nå har vi flertall. - Ja, det har du.
Dere, meg og Bulganin.
- Mikojan og Malenkov? - Nei... Men vi har fremdeles flertall.
- Nei. Alle eller ingen. - Nei, kom igjen..!
- Du sa... - Alle eller ingen.
Dette er det Stalin ville ha ønsket. En samlet komité.
Men du må handle raskt, kamerat. Ellers er du død.
Ja! Onkel Niki er død hvis han ikke får opp farten! Ja!
- Hvordan har gjesten min det? - Jeg jobber med talen min. Den er god.
Jeg tok med noe til deg.
Nei. Jeg drikker ikke, jeg bruker vann.
- Bare for å roe nervene. - Ja, jeg trenger faktisk...
- Nei, han drikker ikke. - Nei, jeg drikker ikke.
- Hvordan er talen? - "Min far..."
"...var en varm og mektig bjørn."
"Og vi er hans 170 millioner foreldreløse bjørnunger."
"Russiske bjørnunger, georgiske, armenske..."
- "Litauiske..." - Bare fortsett.
"Litauiske, ukrainske og moldovske bjørnunger."
Svetlana.
Aleksej er død.
15. mars 1949. Han prøvde å flykte fra Kolyma sammen med tolv andre.
- Han ble skutt. Jeg er lei for det. - Du sa du skulle få ham tilbake.
Det var utenfor min direkte kontroll. Det var ikke mulig.
Men du sa du skulle prøve på det umulige!
Jeg hater å være edru! Det er en grusom tilværelse!
La oss gå gjennom talen igjen.
- Slipp meg! - Sett deg ned.
- Nei. - Sett deg ned!
Jeg vil ikke sitte!
Greit. Mange grusomme handlinger ble begått i unionens navn.
Bevis ble fabrikkert... De ansvarlige vil bli funnet...
Og så? Skal du avhøre dem til døde?
- Jeg gir deg og fylliken min beskyttelse! - Vi er ikke barn!
Du er en god lytter. Takk.
- Jeg er ikke et barn. - Jo, det er du.
Jeg mener det. Hold dere til meg.
Ellers blir dere kastet til hundene av de andre.
- Hvorfor skal jeg stole på deg? - Fordi det bare er jeg som ber om det.
Ikke stol på noen!
Georgij!
- Vi må foreta oss noe i dag. - Foreta oss, din igle?
Så foreta deg noe respektfullt, som oss andre.
- Forstår du hvor viktig dette er? - Kamerater, på plass.
Still opp... Gå til dine kamerater der borte, takk.
Pokker.
Greit, karer. Løft den opp.
- Slik. - Kom igjen.
- Venstre fot. - Jeg har ikke god balanse.
- Georgij. - Ikke nå! Herregud.
- Georgij, vi må snakke sammen. - Hold kjeft. Vis respekt.
- Er Malenkov med? - Ja. 100 prosent.
Gjør deg klar.
- Er Malenkov med oss? - Stol på meg. 100 prosent.
Ja!
- Du er med, Molotov? - Ja.
Da har du meg med, Niki. Få på deg danseskoene.
- Hvilken vei? - Venstre.
Greit. La oss gå på jakt.
Stalins kjærlighet til nasjonen var urokkelig.
Derfor må vi nå ta vår urokkelige smerte-
- og vår urokkelige kjærlighet, -
- og med den bygge en urokkelig... fremtid.
Våpnene deres.
Ta godt vare på den. Vi vil ikke at den avfyres.
I dag står vi stille i smerte og sorg.
Men er ikke en pause-
- en del av revolusjonen?
Det tror jeg.
- Vi setter i gang. - Dere hørte ham. Kom igjen.
Vi må omfavne vårt store tap med den styrke og kjærlighet til nasjonen-
- som Stalin selv hadde i sitt mektige hjerte.
Sjekk avlukkene.
Vi lover dere rettigheter og friheter, brød...
Og fred.
Min far var en stor samfunnsviter.
Men Sovjetunionens folk er ikke laboratoriedyr!
KAMERAT MALENKOV
Vi er bare bjørnunger!
Russiske bjørnunger! Georgiske bjørnunger!
Armenske bjørnunger! Litauiske bjørnunger!
Latviske bjørnunger!
Estiske bjørnunger!
- Meget god tale, Lavrentij. - Takk.
Jeg visste at "brød og fred" ville funke.
Det sto mellom fred og pølser.
Begge har sine sider, men med en pølse vet man hvor man står.
De sier navnet ditt. "Malenkov. En helt." Flink gutt.
- Trynet på Vasilij da flyene paraderte! - De burde ha skutt på ham.
Jeg lurer på om stakkars Vasilij hører hjemme i denne verden.
Jeg hyller stjerneskuddet! Og sveisen din.
- Nå er det over. - Georgij.
- Det vil bli tatt affære på møtet. - Hva snakker du om?
Er det derfor alle behandler meg som om de vil ligge med søsteren min?
Zjukov har alle med på laget mot Berija. Jeg sa meg enig.
Ja, men Zjukov leder ikke Sovjetunionen.
Jeg leder Sovjetunionen. Forstår du det?
Jeg liker ham, og hører gjerne på det han har å si.
- Jo... Men det er en knapp under bordet... - Kanskje vi kan...
Vi kan degradere Berija litt. Fiskeriminister.
Greit, gutter. Her er kveldens selskap.
Jeg tar den høye blondinen.
Kamerater, det er på tide å legge bort sorgen og skrive vårt neste kapittel.
- Kamerat Malenkov... - Fortsett.
Først til den uheldige hendelsen i går.
Det er klart at så mange innbyggeres død...
Kamerater, jeg vil fremme en ny agenda.
Første sak: Kamerat Berijas handlinger.
Enig. På tide å gjøre opp status.
Har du et seriøst forslag, kan du ta det opp under "annet".
Jeg beskylder Berija for å sentralisere makt på partiets bekostning...
- Dette er ikke på agendaen... - For å ha sviktet Sovjetunionen...
- Dette er brudd på protokollen! - Brudd meg i ræva!
- Dette er nødvendig nå! - Dette ender dårlig for dere!
Georgij, trykk på knappen.
Trykk på knappen under bordet. Trykk på knappen, Georgij!
- Arrester den gale mannen. - Hvor er knappen?
Lykke til, damer.
Vakter!
- Vakter! - Henda i været, ellers skyter jeg!
- Vakter! - Faen.
Vakter!
Skal du gjøre noe skikkelig, ring hæren.
Fjern beltet hans. Han kan ikke løpe med buksa på knærne.
Skal du snakke med Zjukov, gjør det nå.
Spytt ut, Georgij. Vi er midt i et kupp her.
- Han har en kniv ved ankelen. - Du er en skam!
- Gi ham juling, så føler du deg bedre. - Alt til sin tid.
Jeg skal nyte å flå huden av det selvtilfredse ansiktet ditt!
Ikke med denne.
Kom igjen.
- Beklager, kamerater. - Feil rom.
- Aslanov! Kobulov! - Drep dem, er du snill.
- Skal vi gå? - Ja! Kom, Georgij!
Dressen funker dårlig uten beltet.
Tredje dør til venstre.
Jeg har tenkt på dette øyeblikket hver dag i tre tiår.
Arrester alle Berijas menn!
Sjekk soverommene.
Dere er trygge. Kom ut. Denne veien.
- Ta henne med ned. - Denne veien.
Er dette myndig nok for dere? Dette er et toalett!
Da føler du deg vel hjemme, din dritt.
Jøss. Georgijs øyne følger deg faktisk rundt på dass. Ekkelt.
Hvorfor henger det et bilde av min bestemor her?
Dette er galskap!
- Han fortjener en rettssak! - Han får det.
Georgij! Han kan ikke se meg i øynene engang.
- Dere er alle skyldige! - Ikke si noe.
Du kommer over det, Georgij. Det tok meg fem minutter.
Hvor lenge er det til hæren kommer? Vi er i limbo her nå.
Ikke lenge. Vi må vente til NKVD forlater Kreml.
I så fall, hvis det er greit, går jeg og later vannet.
Det skyldes nok spenningen.
Ikke skyt!
Hæren er tilbake! Har dere savnet oss?
- Ta våpnene deres. - Denne veien.
Judy Garland, gutter og jenter, forestillingen begynner.
- Georgij, du må skrive under nå. - Nei!
Nei! Han fortjener en rettferdig rettssak! Han er én av oss!
Hva med Tukhatsjevskij? Pjatakov? Fikk de noen rettssak?
Hva med Sokolnikov, som ba ham passe på hans gamle mor?
Det monsteret kvelte henne foran øynene på ham!
Det er for sent! Valget vårt står mellom hans død og hans hevn.
Nå skriver du for helvete under.
Jeg vil ha notert at dette ikke var min første avgjørelse.
Stalin hadde elsket dette.
Inn døren.
- Ta bordet. - Slipp meg frem.
Sett ham ned her.
Dette er en parodi!
Dere er vitner til en kriminell parodi!
Ta det ned.
Jeg krever...
Jeg krever mine rettigheter i henhold til artikkel... Slutt å dunke!
Les, Georgij. Her har du rettssaken din.
- Marskalk? - Kamerat generalsekretær!
- Få opp farten! - Les!
Du dømmer meg! Du dømmer meg! Jeg dømmer deg! Jeg dømmer dere alle!
- Les, Niki. - Hvor er logikken?
- Skal jeg lese det for deg? - Les!
- "Du er anklaget..." - Bøller! Pirater!
"...for å bruke innenriksministerjobben til å konspirere mot Sovjetunionen-
- med det mål å fremme fremmede makters interesser."
Hvilke fremmede makter? Månen?
"Du anklages også for 347 tilfeller av voldtekt, -"
- seksuelt avvik og borgerlig umoral, -
"- og perverse handlinger med barn helt ned til syv år."
Syv år!
Voldtektsmenn! Det er dere som er voldtektsmennene!
Feil! Feil! Feil!
"Petra Nikova, 13 år. Nadja Ranova, 14 år."
"Madja Holovic, syv år." Vil du lese selv?
"Du anklages for forræderi og antisovjetisk opptreden."
"Retten finner deg skyldig og dømmer deg til å bli skutt."
Nei! Jeg opphever dommen!
Vær så snill! Ikke skyt meg!
Få ham ut.
Da var det gjort.
Kom og se!
Kom igjen!
- Dette er for oss! For folket! - Alle glade? Er han død nok?
- Du ødela alt, Lavrentij! - Få ham opp.
Tilbake til Georgia med deg!
- Du vil ikke bli savnet. - Har noen fyr?
Hent kannene.
Skulle ønske gamlefar fikk se dette.
Det holder.
Fy faen.
Jeg er helt utslitt. Det har vært en travel uke.
Ser dere? Gamle Molotov kan fremdeles planlegge.
Jeg skal begrave deg i historien!
- Hører du, feite faen? - Det holder. Kom.
Du lukter hest, ditt brennende rasshøl.
Det er sånn man løser problemer, er det ikke?
Beklager at du så dette.
Jeg håper ikke dere lovte Berija at han var trygg.
Du er trygg. Vasilij også. Hvis dere hører på meg.
- Hvorfor skulle vi være utrygge? - Bare vær stille.
- Jeg nekter å tie... - Bare hold kjeft!
Vasilij blir i Russland, der vi kan holde styr på ham.
Les.
Wien?
- Jeg kan bli og passe på Vasilij. - Nei. Dra til Wien.
Han blir her. Vi kan ikke ha en full og gal konspirasjonsteoretiker.
Han er ikke ond. Han er bare syk.
Nei. Nei.
Skjønner du hva som skjer?
Det er slik folk blir drept. Når historiene deres ikke stemmer.
God tur.
Jeg trodde aldri det ville bli deg.
- Nå kan vi komme oss videre. - Ja.
Legge alt det blodige bak oss.
Men jeg er bekymret for Malenkov.
- Kan vi stole på ham? - Kan man noensinne stole på en svak mann?
ETTER AT BERIJA BLE HENRETTET I 1953-
- OVERTOK SENTRALKOMITEEN STYRINGEN AV SOVJETUNIONEN
I 1956 DEGRADERTE KHRUSJTSJOV-
- BLANT ANDRE MOLOTOV OG MALENKOV
ENDELIG BLE HAN SOVJETUNIONENS REGJERINGSSJEF OG LEDER
TIL HAN BLE FJERNET AV LEONID BRESJNEV I 1964
Tekst: Sverre Libæk